![](/irbis_nbuv/images/db_navy.gif) Книжкові видання та компакт-диски ![](/irbis_nbuv/images/db_navy.gif) Журнали та продовжувані видання ![](/irbis_nbuv/images/db_navy.gif) Автореферати дисертацій ![](/irbis_nbuv/images/db_navy.gif) Реферативна база даних ![](/irbis_nbuv/images/db_navy.gif) Наукова періодика України ![](/irbis_nbuv/images/db_navy.gif) Тематичний навігатор ![](/irbis_nbuv/images/db_navy.gif) Авторитетний файл імен осіб
![Mozilla Firefox](../../ico/mf.png) |
Для швидкої роботи та реалізації всіх функціональних можливостей пошукової системи використовуйте браузер "Mozilla Firefox" |
|
|
Повнотекстовий пошук
Пошуковий запит: (<.>AT=Mozgawa The Offence of Identity$<.>) |
Загальна кількість знайдених документів : 2
Представлено документи з 1 до 2
|
1. |
Mozgawa M. The Offence of Identity Theft in the Polish Criminal Law (Article 190a § 2 of the Penal Code). Part one [Електронний ресурс] / M. Mozgawa, K. Nazar // Юридичний вісник. Повітряне і космічне право. - 2018. - № 4. - С. 189-194. - Режим доступу: http://nbuv.gov.ua/UJRN/Npnau_2018_4_28 Мета статті - надати аналіз основних ознак правопорушення, передбаченого в ст. 190a параграф 2 Кримінального кодексу Польщі, яке полягає у імперсоналізації іншої особи і відомий як крадіжка особистості. Для досягнення вищевказаної мети, в основному, застосовувався догматичний метод. Результати: ст. 190a параграф 2 стосується певного типу шахрайства, суть якого полягає в привласненні персональних даних іншої особи з використанням іміджу або особистих даних цієї особи, щоб заподіяти жертві шкоду або травму. Злочин є формальним (результат на кваліфікацію не впливає). Злочин вважається закінченим в той момент, коли злочинець видав себе за жертву або зробив вигляд, що він є жертвою. Не має значення, чи були завдані збитки реальними. Злочин може бути скоєно тільки з прямим умислом (dolus coloratus). Дискусія у той час, як доповнення Кримінального кодексу Польщі складом злочину, пов'язаного з крадіжкою персональних даних особи, в цілому, може бути схвалене, виникають певні сумніви щодо його розміщення в розділі XXIII (Злочини проти свободи). Крім того, слід піддати дискусії питання про визначення виду умислу в цьому складі і питання щодо покарання в кваліфікованому складі цього злочину. Зроблено висновок, що злочин крадіжки персональних даних - це тип шахрайства, який полягає у використанні іміджу іншої особи або особистих даних, з тим щоб заподіяти шкоду або травму жертві. Це правопорушення формальне і може бути здійснене лише з прямим умислом. Позитивно оцінюючи введення цього злочину в систему польського кримінального законодавства, треба підняти деякі вже згадані сумніви, однак, посилаючись на розміщення злочину в розділі XXIII (Злочини проти свободи) основний тип правопорушення обмежений до dolus directus coloratus.Проаналізовано проблеми узгодження положень ст. 190a - 2 з іншими статтями Кримінального кодексу, а також представити питання про накладення покарання за це правопорушення та статистичну картину феномена крадіжки особистих даних. Для досягнення цих цілей використовувався догматичний метод, а також аналіз статистичних даних. Злочин, відповідальність за який передбачена у ст. 190а - 2, узгоджується з положеннями, що описують правопорушення проти захисту інформації (ст. 265-268a, 269a Кримінального кодексу), проти достовірності документів (п. 270, ст. 272, ст. 275 Кримінального кодексу), а також положеннями, що описують правопорушення проти власності (наприклад: ст. 284 - 1, 285, 287, 288 - 1 або 2 Кримінального кодексу). Аналіз даних, що стосуються остаточних засуджень за злочин крадіжки особистих даних, показує, що найчастіше застосовується покарання у виді позбавлення волі, при цьому майже завжди застосовується умовне його виконання. Обговорено кількість виявлених злочинів такого виду крадіжок динамічно зростає, але, на жаль, такої динаміки немає щодо виявлення та розкриття цього злочину. Тому виникає питання про причини латентності даного виду кримінального правопорушення. Слід дійти висновку, що одним із видів шахрайства можна вважати злочин, який виражається у крадіжці персональних даних. Це особливий різновид шахрайства, який полягає у використанні іміджу іншої особи або особистих даних із тим, щоб заподіяти шкоду або травму жертві. Цей склад правопорушення сформульований як формальний і вважається закінченим з моменту вчинення діяння. Щодо суб'єктивної сторони, що він здійснюється лише з прямим умислом. Криміналізація цього діяння в польському кримінальному законодавстві оцінено позитивно, хоча виникають певні сумніви щодо визначення місця цього складу злочину в системі польського кримінального права.
| 2. |
Mozgawa M. The Offence of Identity Theft in the Polish Criminal Law (Article 190a § 2 of the Penal Code). Part two [Електронний ресурс] / M. Mozgawa, K. Nazar // Юридичний вісник. Повітряне і космічне право. - 2019. - № 2. - С. 166-171. - Режим доступу: http://nbuv.gov.ua/UJRN/Npnau_2019_2_26 Мета статті - надати аналіз основних ознак правопорушення, передбаченого в ст. 190a параграф 2 Кримінального кодексу Польщі, яке полягає у імперсоналізації іншої особи і відомий як крадіжка особистості. Для досягнення вищевказаної мети, в основному, застосовувався догматичний метод. Результати: ст. 190a параграф 2 стосується певного типу шахрайства, суть якого полягає в привласненні персональних даних іншої особи з використанням іміджу або особистих даних цієї особи, щоб заподіяти жертві шкоду або травму. Злочин є формальним (результат на кваліфікацію не впливає). Злочин вважається закінченим в той момент, коли злочинець видав себе за жертву або зробив вигляд, що він є жертвою. Не має значення, чи були завдані збитки реальними. Злочин може бути скоєно тільки з прямим умислом (dolus coloratus). Дискусія у той час, як доповнення Кримінального кодексу Польщі складом злочину, пов'язаного з крадіжкою персональних даних особи, в цілому, може бути схвалене, виникають певні сумніви щодо його розміщення в розділі XXIII (Злочини проти свободи). Крім того, слід піддати дискусії питання про визначення виду умислу в цьому складі і питання щодо покарання в кваліфікованому складі цього злочину. Зроблено висновок, що злочин крадіжки персональних даних - це тип шахрайства, який полягає у використанні іміджу іншої особи або особистих даних, з тим щоб заподіяти шкоду або травму жертві. Це правопорушення формальне і може бути здійснене лише з прямим умислом. Позитивно оцінюючи введення цього злочину в систему польського кримінального законодавства, треба підняти деякі вже згадані сумніви, однак, посилаючись на розміщення злочину в розділі XXIII (Злочини проти свободи) основний тип правопорушення обмежений до dolus directus coloratus.Проаналізовано проблеми узгодження положень ст. 190a - 2 з іншими статтями Кримінального кодексу, а також представити питання про накладення покарання за це правопорушення та статистичну картину феномена крадіжки особистих даних. Для досягнення цих цілей використовувався догматичний метод, а також аналіз статистичних даних. Злочин, відповідальність за який передбачена у ст. 190а - 2, узгоджується з положеннями, що описують правопорушення проти захисту інформації (ст. 265-268a, 269a Кримінального кодексу), проти достовірності документів (п. 270, ст. 272, ст. 275 Кримінального кодексу), а також положеннями, що описують правопорушення проти власності (наприклад: ст. 284 - 1, 285, 287, 288 - 1 або 2 Кримінального кодексу). Аналіз даних, що стосуються остаточних засуджень за злочин крадіжки особистих даних, показує, що найчастіше застосовується покарання у виді позбавлення волі, при цьому майже завжди застосовується умовне його виконання. Обговорено кількість виявлених злочинів такого виду крадіжок динамічно зростає, але, на жаль, такої динаміки немає щодо виявлення та розкриття цього злочину. Тому виникає питання про причини латентності даного виду кримінального правопорушення. Слід дійти висновку, що одним із видів шахрайства можна вважати злочин, який виражається у крадіжці персональних даних. Це особливий різновид шахрайства, який полягає у використанні іміджу іншої особи або особистих даних із тим, щоб заподіяти шкоду або травму жертві. Цей склад правопорушення сформульований як формальний і вважається закінченим з моменту вчинення діяння. Щодо суб'єктивної сторони, що він здійснюється лише з прямим умислом. Криміналізація цього діяння в польському кримінальному законодавстві оцінено позитивно, хоча виникають певні сумніви щодо визначення місця цього складу злочину в системі польського кримінального права.
|
|
|