![](/irbis64r_81/images/db_navy.gif) Віртуальна довідка ![](/irbis64r_81/images/db_navy.gif) Тематичний інтернет-навігатор ![](/irbis64r_81/images/db_navy.gif) Наукова електронна бібліотека ![](/irbis64r_81/images/db_navy.gif) Автореферати дисертацій ![](/irbis64r_81/images/db_navy.gif) Реферативна база даних ![](/irbis64r_81/images/db_navy.gif) Книжкові видання та компакт-диски ![](/irbis64r_81/images/db_navy.gif) Журнали та продовжувані видання
![Mozilla Firefox](../../ico/mf.png) |
Для швидкої роботи та реалізації всіх функціональних можливостей пошукової системи використовуйте браузер "Mozilla Firefox" |
|
|
Формат представлення знайдених документів: | повний | стислий |
Пошуковий запит: (<.>K=ЄТНАМСЬКА$<.>+<.>K=ФАУН$<.>) |
Загальна кількість знайдених документів : 148
Представлено документи з 1 до 20
|
| |
| | | | |
1. |
Гумовський О.В. Їздці-ентедоніни (Hymenoptera: Eulophidae, Entedoninae) України: морфо-біологічний аналіз та еколого-фауністичний огляд: Автореф. дис... канд. біол. наук: 03.00.09 / О.В. Гумовський ; Ін-т зоології ім. І.І.Шмальгаузена НАН України. — К., 1998. — 23 с. — укp.Дисертацію присвячено питанням фауни, морфології та біології хальцидоїдних їздців-ентедонін (Hymenoptera: Eulophidae, Entedoninae) України. В результаті проведених досліджень для даного регіону зазначено 98 видів з 17 родів, серед яких 11 родів та 64 види вперше наведено для фауни України; описано 8 нових для науки видів ентедонін (з них 2 - з України), назви 11 видів та 1 рід зведено до синонімів, відновлено статус 1 роду. Визначено характерні риси підродини, описано 3 габітуальні типи серед ентедонін, обговорено діагностичне значення окремих ознак, класифіковано хетом ентедонін. Розглянуто та проаналізовано форми паразито-хазяїнних зв'язків Entedoninae, досліджено біологію певних видів, запропоновано дві нові форми трофічної спеціалізації. Висловнено припущення, що розширення паразито-хазяїнних зв'язків ентедонін відбувалося завдяки послідовному чергуванню різних форм їх трофічної спеціалізації. Вперше ревізовано систему маловивченого роду IEntedonD: внесено зміни та доповнення до його діагнозу, запропоновано поділ роду на два підроди (один з яких описано вперше), запропоновано поділ номінативного підроду на 8 груп видів (дві з яких виділено вперше), уточнено діагнози цих груп та їх склад. Простежено певні закономірності поширення ентедонін за рослинними угрупуваннями в Україні. Обговорено можливості практичного використання ентедонін; зокрема, в фауні України виявлено 59 видів ентедонін, що мають безпосереднє та опосередковане господарське значення, з них 22 види вказано вперше для даного регіону. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е621.158.264.215Еv1,022
|
| | | | |
2. |
Сімутнік С.А. Їздці-енциртиди (Hymenoptera, Chalcidoidea, Encyrtidae) Українських Карпат: Автореф. дис... канд. біол. наук: 03.00.08 / С.А. Сімутнік ; НАН України. Ін-т зоології ім. І.І.Шмальгаузена. — К., 2002. — 20 с.: рис. — укp.Досліджено фауністику, систематику, морфологію, біологію, екологію та поширення енциртид (Hymenoptera, Chalcidoidea) на території Українських Карпат. На підставі проведених досліджень у даному регіоні зареєстровано 133 види з 66-ти родів енциртид, з них вперше для Українських Карпат визначено 104 види, для України - 58. Виявлено шість нових видів для науки. Детально вивчено особливості будови енциртид. Огляд загальної морфології імаго вперше проведено з урахуванням нових оригінальних палеонтологічних даних. Описано два нових роди енциртид з пізньоеоценового рівненського бурштину. На підставі порівняльного аналізу морфологічних структур сучасних та викопних родів доведено, що у пізньому еоцені родина Encyrtidae відокремлена від інших хальцидоїдів та досягла морфологічної спеціалізації, яка відповідає високому рівню спеціалізації сучасних енциртид. Зроблено зоогеографічний аналіз енциртид Українських Карпат, визначено особливості їх розподілу у зв'язку з висотною зональністю та виділено дев'ять зоогеографічних комплексів. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е621.158.264.215 Enc (4УКР3) + Шифр НБУВ: РА322502
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
3. |
Стрюков О.О. Акантоцефали справжніх тюленів тихоокеанського сектору Антарктики: Автореф. дис... канд. біол. наук: 03.00.08 / О.О. Стрюков ; НАН України. Ін-т зоології ім. І.І.Шмальгаузена. — К., 2004. — 22 с. — укp.На основі дослідження фауни акантоцефалів справжніх тюленів, що мешкають в тихоокеанському секторі Антарктики, встановлено, що вона представлена 5-ма видами: Corynosoma arctocephali Zdzitowiecki, 1984, C. bullosum (Linstow, 1892), C. hannae Zdzitowiecki, 1984, C. pseudohamanni Zdzitowiecki, 1984 та C. shackletoni Zdzitowiecki, 1978. Вид C. evae Zdzitowiecki, 1984 зведено до синонімів виду C. arctocephali Zdzitowiecki, 1984. Вид C. shackletoni вперше знайдено у морського ссавця - морського леопарда. Досліджено морфологічні особливості означених видів коринозом, наведено детальні рисунки для кожного представника. Встановлено особливості локалізації, віково-статеву структуру, кількісні показники інвазії акантоцефалів, визначено ранги хазяїв для кожного виду паразитів. Ретельно розглянуто індивідуальну, гостальну та географічну мінливість, фенотипічне різноманіття коринозом. З'ясовано, що найбільш сталими ознаками є розміри та форма хоботка, довжина та форма тіла, розміри яєць. Визначено, що пластичні ознаки червів залежать від виду остаточного хазяїна, проте меристичні - не залежать від нього. Констатовано, що в районі островів Баллені мешкають цілісні популяції акантоцефалів Corynosoma pseudohamanni та C. bullosum. Виявлено, що у коринозом у тихоокеанському секторі в порівнянні з атлантичним бідніше коло хазяїв, нижчі показники інвазії, але більші розміри яєць. Зроблено висновок, що всі антарктичні види коринозом, за винятком C. bullosum, мають в північній півкулі власних "двійників", які подібні до них як за формою та розмірами тіла, так і за іншими ознаками. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е0*836.6:Е623.362.447 + Е621.143.5 + Шифр НБУВ: РА328826
Рубрики:
|
| | | | |
4. |
Соболенко Л. Ю. Амфібії та рептилії Західного Поділля: фауна, екологія і поширення видів: автореф. дис. ... канд. біол. наук : 03.00.08 / Л. Ю. Соболенко ; Ін-т зоології ім. І.І.Шмальгаузена НАН України. — К., 2010. — 24 с. — укp.Доведено появу регіонально нового виду жовточеревої кумки, що є наслідком постійно діючих інвазій за течією Дністра та регіональне зникнення лісового полоза, що знаходиться на межі ареалу. Вперше для Поділля одержані відомості про структуру гібридних популяцій зелених жаб, встановлено, що для них характерною є диплоїдна двостатева структура гібридів. В межах фауністичних нарисів описано морфометричні та морфологічні ознаки, подано поширення та чисельність видів, розглянуто біотопічний розподіл та аутекологічні особливості. Встановлено, що комплекс рептилій та амфібій Західного Поділля історично формується за рахунок західнопалеарктичних видів, більшість яких мають чітке середземноморське походження, на фоні обмеженого впливу транспалеарктичних і повної відсутності видів центральноазіатського походження. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е623.341(4УКР-9ПОД) + Е623.342(4УКР-9ПОД) Шифр НБУВ: РА377066 Пошук видання у каталогах НБУВ
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
5. |
Піщаленко М.А. Аналого-статистичний метод прогнозу масового розмноження основних шкідників пшениці в Полтавській області: Автореф. дис... канд. с.-г. наук: 03.00.09 / М.А. Піщаленко ; Харк. держ. аграр. ун-т ім. В.В.Докучаєва. — Х., 2000. — 19 с. — укp.Дисертацію присвячено вивченню масових розмножень комах-шкідників озимої та ярої пшениці на Полтавщині протягом 110 років. Розглянуто основні етапи становлення та розвитку ентомологічних досліджень на Полтавщині в кінці XIX - на початку XX ст. Проаналізовано закономірності зміни фауністичного складу основних шкідників пшеничних агроценозів, їх динаміку чисельності та шкодочинності. Встановлено: цей процес має циклічний характер у просторі та часі. З'ясовано, що їх багаторічна чисельність змінюється синхронно зі змінами погодно-кліматичних факторів, відповідно до різких змін сонячної активності як глобального чинника. На основі теорії циклічності динаміки популяцій і міжсистемного методу розроблено алгоритми багаторічного прогнозу масової появи основних шкідників пшениці на Полтавщині. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: П491.121.06(4УКР-4ПОЛ),022 + П468.6-1(4УКР-4ПОЛ),022 Шифр НБУВ: РА308366 Пошук видання у каталогах НБУВ
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
6. |
Рудюк В.В. Антропогенові уніоніди південно-західної частини Східно-Європейської платформи: Автореф. дис... канд. геол. наук: 04.00.09 / В.В. Рудюк ; НАН України. Ін-т геол. наук. — К., 2002. — 24 с. — укp.Досліджено геолого-геоморфологіні умови місцезнаходжень уніонід в алювіальних, озерних, озерно-лиманних відкладах різного віку долин річок Дністер, Дунай, Дніпро, Південний Буг і Приазов'я. Опрацьовано збори викопних решток уніонід з 40 місцнезнаходжень, проведено їх монографічне вивчення. Виявлено основні напрямки просторової еволюції. Монографічно описано 50 видів уніонід, з яких 9 видів і 3 підвиди є новими для науки. Обгрунтовано суть змішаного характеру фауни малюсків з алювію II, III, V терас, по-новому інтерпретовано їх вік. Уточнено системний склад і віковий інтервал виділених А.Л.Чепалигою фауністичних комплексів, проведено стратифікацію та кореляцію четвертинних алювіальних відкладів. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е169.116.623"072"(4Укр) + Д432.72(45Укр)-9 Шифр НБУВ: РА318918 Пошук видання у каталогах НБУВ
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
7. |
Аністратенко О.Ю. Археогастроподи сарматських відкладів України (фауна, систематика, стратиграфічне значення): Автореф. дис... канд. геол. наук: 04.00.09 / О.Ю. Аністратенко ; НАН України. Ін-т геол. наук. — К., 2000. — 21 с. — укp.Проведено фауно-систематичну ревізію викопних черевоногих молюсків групи Archaeogastropoda сарматських відкладів України, досліджено їх палеогеографічне поширення та можливості їх застосування в біостратиграфічних та кореляційних цілях. Вивчено фауністичний склад сарматських археогастропод Західної та Південної України, Молдови та Польщі. Складено описи 120 видів. Вперше систематику сарматських представників групи наведено відповідно до сучасної системи гастропод. Побудовано філогенетичні схеми для окремих родів і груп видів. За фауною археогастропод здійснено палеозоогеографічне районування дослідженої частини басейну. Реконструйовано палеоекологічні умови його ділянок. Визначено можливості застосування археогастропод для стратиграфічного розчленування сарматського ярусу та кореляції сарматських відкладів. Доведено, що за фауною археогастропод можливе виділення тільки сармату sensu Suess. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е169.116.4 Шифр НБУВ: РА312141 Пошук видання у каталогах НБУВ
|
| | | | |
8. |
Павлюченко О.В. Аспідогастреї (Plathelminthes, Aspidogastrea) - паразити перлівницевих (Mollusca, Bivalvia, Unionidae) України: Автореф. дис... канд. біол. наук: 03.00.25 / О.В. Павлюченко ; Ін-т зоології ім. І.І.Шмальгаузена НАН України. — К., 2007. — 23 с. — укp.Розглянуто два види класу Aspidogastrea - A. conchicola й A. limacoides, що представлені у фауні України. Досліджено особливості їх морфології, виявлено нові кількісні й якісні ознаки, що допомагають надійній диференціації цих двох видів. Встановлено, що у перлівницевих України паразитує лише один вид аспідогастрів - A. conchicola. Показано, що його облігатними хазяями є 18 видів родини Unionidae, з яких 5 молюсків вперше зареєстровано як хазяїв цього гельмінта. Досліджено особливості поширення A. conchicola у перлівницевих із басейнів найголовніших річок України. Визначено інтенсивність інвазії аспідогастрами 18 видів родини Unionidae. Встановлено, що в Україні головними хазяями аспідогастрів є переважно U. conus і U. tumidus, за певних умов у цій ролі виступають C. ponderosum і C. piscinale. З'ясовано, що представники родів Colletopterum і Anodonta є зазвичай другорядними хазяями A. conchicola, а допоміжним хазяїном найчастіше є U. pictorum. Показано, що усі інші види родини Unionidae, як правило, є рідкісними хазяями аспідогастрів. З'ясовано вплив абіотичних, біотичних, антропогенних чинників і сезонних змін умов середовища на зараженість перлівницевих цим гельміном. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е621.141*832*330 + П873.384 + Шифр НБУВ: РА348719
Рубрики:
|
| | | | |
9. |
Дідур О.О. Біогеоценотичні властивості вільхових лісових екосистем південного сходу України (відновлення, управління, раціональне використання): Автореф. дис... канд. біол. наук: 03.00.16 / О.О. Дідур ; Дніпропетр. нац. ун-т. — Д., 2006. — 21 с. — укp.Визначено рівні залягання грунтових вод різних типів ольсів та їх хімізм. Наведено дані щодо макро- та мікроморфологічних, водно-фізичних і фізико-хімічних властивостей досліджених вільшаників. З'ясовано особливості взаємодії листяного опада вільхових біогеоценозів за умов лабораторного експерименту. Охарактеризовано флору та рослинність, особливості грунтової альгофлори та грунтово-підстилкової фауни вільшнеків. Проведено екоморфічний аналіз рослинності різних типів вільшнеків. Визначено масштаби утворення у вільхових лісах різних типів жовена на коренях вільхи чорної. Наведено список рідких рослин і видів, що зникають. Запропоновано рекомендації щодо відновлення, управління та раціонального використання вільхових лісів у південно-східній частині України. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: П382.19-425(4УКР) + Шифр НБУВ: РА345120
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
10. |
Влащенко А.С. Біогеоценотичні зв'язки рукокрилих (Mammalia, Chiroptera) в умовах півдня центрального Лісостепу: Автореф. дис... канд. біол. наук: 03.00.16 / А.С. Влащенко ; Дніпропетр. нац. ун-т. — Д., 2007. — 21 с. — укp.Досліджено видове різноманіття та біогеоценотичну роль популяцій рукокрилих на території півдня центрального Лісостепу. Показано особливості видового різноманіття рукокрилих цієї частини лісостепу, надано кількісні оцінки. Проведено інвентаризацію фауни та з'ясовано, що у регіоні зустрічається 15 видів 6-ти родів родини Vespertilioidae. У 15-ти видових нарисах подано дані щод статусу та характеру перебування виду, його зустрічаємості та відносної рясності, особливості розташування сховищ, характеристики літніх і зимових сховищ, термін та місця парування й народження малят, співвідношення статей. Для деяких видів оцінено вікову структуру за ступенем стертості зубної системи, наведено результати локальних повернень мічених тварин. Показано спектр будівель і порід, які використовують рукокрилі та їх характеристики. Визначено ступінь стено- та еврібіонтності у виборі сховищ і біотопів живлення. Показано роль рукокрилих у переносі речовин між різними біогеоценозами. Описано зміни у структурі угруповань рукорилих у природному та трансформованому біогеоценозах. Визначено основні проблеми цих тварин, шляхи та методи їх вирішення. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е623.362.414*806.3(4УКР) + Шифр НБУВ: РА351216
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
11. |
Бондар О.В. Біостратиграфія середньо- та верхньоміоценових відкладів Південної України за остракодами: Автореф. дис... канд. геол. наук: 04.00.09 / О.В. Бондар ; НАН України. Ін-т геол. наук. — К., 2007. — 24 с. — укp.Проведено стратиграфічне, палеонтологічне, палеогеографічне та палеоекологічне вивчення остракод міоценових (починаючи з тарханських) відкладів Південної України. Проаналізовано стратиграфічне поширення остракод у міоценових відкладах Північного Причорномор'я та Криму. Виділено характерні комплекси цієї групи фауни для окремих стратиграфічних підрозділів міоцену. Створено схему біостратиграфії середньо- та верхньоміоценових відкладів Північного Причорномор'я, Рівнинного Криму та Керченського півострова за остракодами. Обгрунтовано раціональну та міжрегіональну кореляцію одновікових утворень Південної України та суміжних територій за остракодовою фауною. В історії розвитку остракод регіону виділено тархансько-караганський, конксько-сарматський і меотично-понтичний етапи, кожний з яких розділяється на підетапи. Реконструйовано палеоекологічні умови басейнів седиментації міоцену. Здійснено опис 41-го виду й одного підвиду остракод, які є стратиграфічно важливими для міоценових відкладів Південної України. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е169.115.515"071.21"(4УКР) + Шифр НБУВ: РА349721
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
12. |
Яковенко Н.С. Бделоідні коловертки (IRotifera, Bdelloidea/I) України (систематика, фауна, екологія): Автореф. дис... канд. біол. наук: 03.00.08 / Н.С. Яковенко ; НАН України. Ін-т зоології ім. І.І.Шмальгаузена. — К., 2005. — 22 с. — укp.Здійснено комплексне дослідження белоідей України. Представлено невідомі раніше аспекти їх систематики, фауни та екології, зокрема, видовий склад, таксономічна структура, особливості поширення у водоймах та на суходолі, екологічні спектри, вертикальний розподіл та сезонна динаміка грунтових бделоідей. З'ясовано, що у фауні України нараховуться 156 видів та 20 підвидів бделоідей з 14-ти родів і 3-х родини. Новими є 81 вид, 11 підвидів і 4 роди (Bradyscela Bryce, Scepanotrocha Bryce, Anomopus Piovanelli, Didymodactylos Milne). Відзначено, що 4 види є новими для фауни Європи, а два з них - для Північної Півкулі. Надано ілюстровані переописи 136-ти видів та 15-ти підвидів, відомих науці, та 14-ти видів, що потребують описання як нових або подальшого вивчення. Представлено нові дані з їх морфології, мінливості, поширення, екології. Запропоновано ряд найбільш вагомих у систематиці родів та видів морфологічних ознак. Проведено номенклатурну та таксономічну ревізію групи, за результатами яких змінено родову належність 1 виду, 1 підвид піднесено до рангу самостійного виду, а 1 рід, 3 види і 1 підвид зведено в синоніми відомих раніше. Установлено загальні закономірності поширення та біоценотичного розподілу бделоідей і запропоновано класифікацію їх екологічних груп. Уперше з'ясовано характер вертикального розподілу та сезонної динаміки коловерток у верхніх грунтових горизонтах суборі у взаємозв'язку з факторами навколишнього середовища. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е621.143.622(4УКР) + Шифр НБУВ: РА340382
Географічні рубрики:
|
| | | | |
13. |
Мєнасова А.Ш. Безскелетні Metazoa та іхнофосилії опорного розрізу венду Поділля і їх стратиграфічне значення: Автореф. дис... канд. геол. наук: 04.00.09 / А.Ш. Мєнасова ; Ін-т геол. наук НАН України. — К., 2005. — 23 с. — укp.Вивчено викопні рештки м'якотілих представників вендоедіакарської фауни та слідів життєдіяльності у відкладах верхнього венду та нижнього кембрію Подільського Придністров'я. Встановлено, що найбільш численними та різноманітними рештками представників Vendiata характеризуються ломозівські верстви могилів-подільської серії. Показано, що у відкладах канилівської та балтійської серії викопні метазоа зустрічаються спорадично. З'ясовано, що іхнофосилії, навпаки, більше представлені в канилівській і балтійській серіях. На підставі аналізу розподілу метазоа Придністровський докембрійський комплекс розділено на могилів-подільський та канилівський підкомплекси, які характеризують однойменні світи. Складено опис 24-х видів метазоа та іхнофосилій з яких сім форм вендіт нові для науки. Побудовано схему реконструкції могилівського басейну. Доведено, що результати даних досліджень можуть бути корисні для комплексного вирішення проблем стратиграфії, історії геологічного розвитку та розподілу корисних копалин у верхньодокембрійських відкладах, а також в процесі подальшого вивчення питань загального та філософського характеру, пов'язаних з розвитком життя в докембрії. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е162"013"(4УКР) + Шифр НБУВ: РА344314
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
14. |
Логвиненко В.М. Великі ссавці (Proboscidea, Perissodactyla, Tylopoda, Artiodactyla) пліоцену, еоплейстоцену та раннього плейстоцену України, їх біостратиграфічне і палеоекологічне значення: Автореф. дис... канд. біол. наук: 03.00.08 / В.М. Логвиненко ; НАН України. Ін-т зоології ім. І.І.Шмальгаузена. — К., 2002. — 20 с. — укp.Описано макротеріофауну з 40 місцезнаходжень, переважна більшість з яких належить до альвіального тафономічного типу. Для території України вперше у списку фауни вказано 11 видів. Описано новий вид (Paracamelus minor sp. nov). Детально охарактеризовано представників фауни великих ссавців кучугурганського, молдавського, хапровського, таманського та тираспольського комплексів, вказано зміну в часі окремих таксономічних груп. Визначено етапи історичної зміни комплексів великих ссавців, реліктові, фонові види та види, які були новими на різних етапах розвитку фауністичних комплексів. Виявлено, що дані стосовно складу фауни великих ссавців відповідають палеоекологічним умовам пліоцену-раннього плейстоцену, реконструйованим за дрібними ссавцями, молюсками та рослинністю. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е169.336*80"071.22"(4Укр) + Е169.336*80"072.1"(4Укр) Шифр НБУВ: РА317552 Пошук видання у каталогах НБУВ
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
15. |
Матвійчук О. А. Видова структура орнітоценозів Верхнього і Середнього Побужжя в умовах антропогенної трансформації екосистем: автореф. дис. ... канд. біол. наук : 03.00.16 / О. А. Матвійчук ; Одес. нац. ун-т ім. І.І. Мечникова. — О., 2011. — 20 с. — укp.Узагальнено існуючі літературні джерела з проблем видового складу, характеру перебування та біотопічної приуроченості птахів Верхнього та Середнього Побужжя як фізико-географічного регіону. Досліджено сучасну видову структуру та чисельність орнітонаселення антропогенних ландшафтів, подано кількісне співвідношення видів за типом фауністичного походження, складом їжі, що домінує у раціоні, за місцем гніздування та характером перебування різних видів птахів на досліджуваній території. Виявлено особливості біотопічного розподілу та терміни міграцій. Досліджено закономірності формування та функціонування орнітоценозів штучних ландшафтів Верхнього та Середнього Побужжя за умов зростання антропогенного навантаження. Проведено порівняння орнітопопуляцій основних типів антропогенних ландшафтів Верхнього та Середнього Побужжя. Виявлено причини та характер змін в авіфауні регіону протягом минулого та початку поточного століття та запропоновано шляхи зниження антропічного тиску на штучні екосистеми. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е623.35*852.29(4УКР) Шифр НБУВ: РА381808 Пошук видання у каталогах НБУВ
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
16. |
Пасунькіна М.О. Видовий склад, поширення та заходи боротьби з іксодовими кліщами овець у Криму: Автореф. дис... канд. вет. наук: 16.00.11 / М.О. Пасунькіна ; УААН. Ін-т експерим. і клін. вет. медицини. — Х., 2006. — 18 с. — укp.Уперше у трьох природно-кліматичних зонах вивчено фауну й екологію іксодових кліщів, що паразитують на вівцях у Криму. Визначено шляхи розселення інсодид і формування нових кліщових вогнищ. Виявлено процес переходу епізоотичних вогнищ у латентні і навпаки. Вивчено біолого-екологічні особливості кліща Rhipicephalus bursa - основного переносника збудників бабезіозів та анаплазмозу овець у Криму. Визначено строки активності цього кліща у природі залежно від метеорологічних показників. Уточнено певні дані епізоотології бабезіозів й анаплазмозу овець. Досліджено акарицидні властивості нових піретроїдів, які раніше не використовувались у тваринництві. Розроблено раціональну схему боротьби з іксодовими кліщами залежно від біологічних особливостей переносника. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: П873.641-931-1 + Е621.151.253.3*832*804 + Шифр НБУВ: РА341227
Рубрики:
|
| | | | |
17. |
Нікіфорова О.В. Видовий склад, розповсюдження і заходи боротьби з іксодовими кліщами (Ixodidae) у Харківській області: автореф. дис... канд. вет. наук: 16.00.11 / О.В. Нікіфорова ; УААН. Нац. наук. центр "Ін-т експерим. і клін. вет. медицини". — Х., 2007. — 20 с. — укp.Досліджено видовий склад і розповсюдження іксодових кліщів (Parasitiformes Ixodidae), виявлено їх хазяїв-живителів та розроблено заходи боротьби. На підставі результатів еколого-фауністичного обстеження регіону встановлено, що на території Харківщини мешкають 7 видів іксодових кліщів, з яких найбільш масовими є Ixades ricinus (74,60 %) і Dermocentor reticulatus (24,78 %). Виявлено, що дані види кліщів є носіями 6-ти збудників заразних хвороб, таких як Borrelia burgdorferi s.l., Babesia microti, Erlichia phagocytophila geno group., Bartonella spp., Rickettsia spp., Toxoplasma gondii. Уточнено строки активності Ixodes ricinus в природі. З'ясовано, що залежно від метеорологічних умов тривалість циклу розвитку кліща Ixodes ricinus становить 4 роки, рідше 3. Вивчено дію сучасних акарицидів на іксодові кліщі за лабораторних і виробничих умов і встановлено їх економічну ефективність. Удосконалено схему боротьби з кліщами, до якої включено 3 - 4 обробки на рік. Наведено рекомендації щодо підвищення ефективності заходів боротьби з іксодовими кліщами. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: П873.641 + Е621.151.253.3*832*80 + Шифр НБУВ: РА352690
Рубрики:
|
| | | | |
18. |
Андрусяк Д. В. Вплив сільських поселень на природні екосистеми НПП “Подільські Товтри”: автореферат дис. ... д.філософ : 101 / Д. В. Андрусяк. — Б.м., 2024 — укp.Дисертаційна робота присвячена вивченню особливостей впливу сільських поселень на природні екосистеми Національного природного парку “Подільські Товтри”. Національний природний парк “Подільські Товтри” найбільший в Україні й другий за площею в Європі національний природний парк. Це територія високої природної і культурної цінності, який через виняткові природні характеристики, репрезентативність, унікальність флори, фауни та геоморфологічних утворень заслуговує на особливу охорону. Площа НПП “Подільські Товтри” займає 261 316 га (0,42% території України), частка рідкісних видів, що занесені до Червоної книги України у його флорі становить 5,0%. До списків видів рослин, що потребують охорони на території парку занесено 77 червонокнижних і 27 реліктів.Внаслідок значного антропогенного навантаження майже 200 сільських поселень у межах парку відбуваються суттєві зміни його природних екосистем. Сільськогосподарське освоєння НПП “Подільські Товтри” становить 56,6%, розораність території – 49,4%. Інтенсивність антропогенного впливу виражена через величину ступеня селитебності, яка складає 19%.Згідно з функціональним зонуванням територія НПП “Подільські Товтри” розподілена на заповідну зону (0.6%), зону регульованої рекреації (4.3%), зону стаціонарної рекреації (0,06%). Актуальним є питання про доцільність у складі національного парку господарської зони, що займає 94,9% території. Територія парку щільно заселена ще з прадавніх часів, наразі на ній розташовані близько 200 сільських поселень.^UThe dissertation is dedicated to the study of the peculiarities of the impact of rural settlements on the natural ecosystems of the Podilskyi Tovtry National Natural Park. Podilskyi Tovtry National Nature Park (NNP) is the largest national nature park in Ukraine and the second largest in Europe. It is a territory of high natural and cultural value, which due to its exceptional natural characteristics, representativeness, uniqueness of flora, fauna and geomorphological formations deserves special protection. The area of the Podilskyi Tovtry National Natural Park covers 261,316 hectares (0.42% of the territory of Ukraine), the share of rare species included in the Red Book of Ukraine in its flora is 5.0%. 77 Red Book species and 27 relics are included in the list of plant species requiring protection in the park. As a result of the significant anthropogenic load, almost 200 rural settlements within the park are experiencing significant changes to their natural ecosystems. The agricultural development of the NNP is 56.6% and the plowed area is 49.4%. The intensity of the anthropogenic impact is expressed through the degree of settlement, which is 19%. According to functional zoning, the territory of the park is divided into a protected zone (0.6%), a regulated recreation zone (4.3%) and a stationary recreation zone (0.06%). The topic of discussion is the question of viability as part of the national park of the economic zone, which occupies 94.9% of the territory. The territory of the park has been densely populated since ancient times, currently there are about 200 rural settlements. Шифр НБУВ: 05 Пошук видання у каталогах НБУВ
|
| | | | |
19. |
Станкевич О.І. Вплив урбанізації на структурно-функціональні характеристики угруповань птахів (на прикладі м.Ужгорода): Автореф. дис... канд. біол. наук: 03.00.16 / О.І. Станкевич ; Чернів. нац. ун-т ім. Ю.Федьковича. — Чернівці, 2002. — 19 с.: рис. — укp.Визначено видовий і кількісний склад орнітонаселення в Ужгороді протягом року та в окремих низинних і гірських населених пунктах у гніздовий період. Встановлено розподіл птахів за типом фауни, ландшафтною належністю, способом живлення та гніздування. Детально вивчено та проаналізовано орнітофауну Ужгорода у сезонному аспекті. Вперше досліджено вплив урбанізації на структурно-функціональні характеристики орнітоугруповання. Відзначено, що видова структура угруповань птахів в урболандшафтах має певні особливості: за низького видового багатства спостерігається висока щільність населення. На відміну від угруповань птахів природних екосистем, тут завжди присутні масові види. Зі зростанням урбанізованості середовища існування виразніше спостерігається явище супердомінування одиничних масових видів, чисельність яких в угрупованні складає понад 70 % - 90 % посезонно від загальної чисельності птахів. Особливості просторової структури орнітоугруповань урболандшафту полягають у появі специфічної групи птахів, які гніздяться на будівлях; деякі кроногніздні (воронові) змінюють висоту розташування гнізда у бік її збільшення. З підвищенням ступеня урбанізованості середовища знижується динаміка структурних змін орнітонаселення протягом року - орнітоугруповання стають більш статичними. Домінуючу роль у функціонуванні угруповань птахів міста відіграють окремі види супердомінанти, участь решти незначна. З'ясовано, що популяції птахів, які володіють схожими топічними чи трофічними функціями і мають ніші однакового розміру за одним з функціональних рівнів, утворюють певні групи, які можна розглядати як окремі функціональні одиниці, властиві лише урбанізованим ландшафтам. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: Е623.35*801.4(4УКР) + Е623.35*804*803.31(4УКР) Шифр НБУВ: РА321000
Рубрики:
Географічні рубрики:
|
| | | | |
20. |
Квач Ю.В. Гельмінти бичків (Gobiidae) та інших фонових видів риб Одеської затоки та лиманів Північно-Західного Причорномор'я (фауна, екологія): Автореф. дис... канд. біол. наук: 03.00.08 / Ю.В. Квач ; НАН України. Ін-т зоології ім. І.І.Шмальгаузена. — К., 2005. — 22 с. — укp.Досліджено гельмінтофауну риб Одеської затоки та лиманів Північно-Західного Причорномор'я, наведено дані щодо гельмінтофауни окремих видів риб. Проаналізовано зараженість бичків залежно від їх зоогеографічного походження, біології та екології, типу живлення. Описано гельмінтофауну бичків окремих акваторій, зокрема, Будацького лиману і лиманів Тузловської групи, гельмінтів риб Одеської затоки, Тилігульського, Григорівського, Хаджибейського, Дністровського лиманів. Висвітлено зміни гельмінтофауни бичків Хаджибейського лиману протягом періоду дослідження, зв'язані з його розпрісненням. Відзначено, що лиман характеризується нестабільністю гельмінтофауни, суттєво змінилася також гельмінтофауна бичків Тилігульського лиману, зміни, якої продовжуються й зараз, в зв'язку з підвищенням його солоності, відносно стала гельмінтофауна бичків Одеської затоки та Григорівського лиману. Зареєстровано вперше у північно-західній частині Чорного моря 3 види гельмінтів - Bucephalus marinum met, Raphidascaris sp. 1., Streptocara crassicauda 1, у лиманах Північно-Західного Причорномор'я відзначено 5 видів: Paratimonia gobii, Cryptocotyle lingua met, Proteocephalus subtilis, Contracaecum rudolphil 1., S. crassicauda 1. Скачати повний текст
Індекс рубрикатора НБУВ: П873.382.62 + Е0*836.6:Е623.33 + Шифр НБУВ: РА336397
Рубрики:
| | |
|
|